11.11.2012
SK Slaný – Hředle 8 : 1 ( 6 : 0 )
Sestava – Mareš(7) – Steibrecher(9),
Nykl(8), Eichler(8), Knotek(8)(70´Jelínek(6)),
– Beneš(8), Hansl(5)(70´Štěpánovský(6)),
Kratochvíl(8), Dvořák(6) – Zábranský(10)
(60´Pustai(7)), Plevák(8)
Hodnocení: (od nejlepší 10 po
nejhorší 1)
Branky: 5´, 29´, 36´a 45´
Zábranský, 16´ Plevák, 40´ Dvořák, 77´a 89´Nykl
Dvanácté a zároveň poslední domácí utkání
v podzimní části sezóny a poprvé jedna změna v sestavě. Pro zranění
nemohl nastoupit Jarda Flégl. Na marodce zůstali dva
stabilní hráči základu, Martin Kejmar a David Krampera. Oba předešlí kapitáni. Doufám, že kapitánská
páska není zakletá. Staronovým kapitánem je nyní nejmladší z dorostu Jakub
Steibrecher. Jeho výkony jdou s páskou
nahoru. Hráli jsme s posledním a
nic jsme nechtěli nechat náhodě. Už v rozcvičení obou mužstev bylo patrné kdo jsi jde zahrát fotbal a kdo jsi jde jen zaběhat.
Soupeř byl jako parta školáků, kteří se sešli na fotbálku. Po důkladném a zodpovědném
rozvičení jsme na soupeře vlétli od první minuty. Na
hráčích byla znát chuť, důraz a taktická příprava. Každý hráč věděl kde má hrát, co po něm chci a
co od něho očekávám. Nejvíc změn bylo vidět ve hře Adama Beneše, který byl u
prvních tří branek. Ostatní, včetně brankáře hráli zodpověďně
dopředu i dozadu, všichni byli v pohybu a to dělalo soupeři velké
problémy. Největším problémem byl pohyb a samotná hra Davida Zábranského, který
se přišel s námi rozběhat na odpolední zápas s áčkem mužů. Jeho
rychlost a důraz platila po celém hřišti. Bylo vidět jak
ho to baví. Taky první zářez na sebe nedal dlouho čekat, po krásném pasu Hansla na Beneše, druhý jmenovaný nabídl Davidu Zábranskému už v 5 minutě tutovku a ten se nemýlil – 1:0. Soupeř se nemohl ani nadechnou,
kombinace na dva dotyky dělala z nich diváky a co
ještě zvyšuje kredit naší hry, že nestačili naše hráče zastavovat ani za cenu
faulu. Tak rychlý byl náš fotbal. To jsme předvedli v 16 minutě, kdy kombinace Kratochvíla, Beněše
a skórujícího Honzy Pleváka
byla jak ze středeční ligy mistrů – 2:0.
Krásná branka. Útok střídal útok, obrana dirigována Nyklem hrála perfektně,
krajní záložníci jezdili po stranách a střed hřiště jsme měli pronajatý pouze
my. Druhou branku v zápase vsítil ve 29
minutě opět David Zábranský,
když Eichler z vlastní poloviny poslal míč krásnou uličkou na nabíhajícího
Adama Beneše a ten opět předložil tutovku – 3:0. Za dalších sedm minut si připsal další, v pořadí třetí
zářez, David Zábranský, když prošel
šesti protihráči a v závěru potupil i brankáře. Pěkná individuální akce – 4:0. Do hry se opět dostávali krajní
záložníci, kteří si nabíhali na přesné pasy, ale nemohli jsme trefit branku. To
se nakonec povedlo ve 40 minutě Michalu
Dvořákovi, který se konečně prosadil. Výkop Romana Mareše si na půlce
zpracoval jmenovaný a sólem přes půl hřiště nadal brankáři hostí šanci – 5:0.
Poslední, v pořadí čtvrtou branku, vsítil po stejně provedené akci David Zábranský, když přihrávající byl
Jakub Steinbrecher – 6:0. To byl
poločas snů. Všichni hráči si za předvedenou hru zasloužili nejvyšší ocenění,
ale čekal nás ještě jeden poločas. A za tohoto stavu to nebývá po přestávce tak
růžové.
Očekávání
se potvrdilo, fotbal bez pohybu, hra na sebe, bez obětavosti, bez důrazu a bez
šťávy. Nepřesné přihrávky, dlouhé držení míče a neproměňování šancí nakonec
pokazily dobrý dojem z první půle. Ale i to patří ke hře. Dá se to
pochopit. Co mi však hlava nebere je skutečnost, že si nedovedeme užít euforie
vítězství až do konec. Soupeř byl odevzdaný a vlastně
neškodný. Na to všechno byli naši hráči připraveni, ale jsou to pouze
dorostenci, kteří se to vše ještě naučí. Velké šance ke skórování měl opět
Simon Pustai, pro kterého je soupeřova branka
zakletá, Michal Dvořák a Honza Plevák. Větší klid
v koncovce a chladnokrevnější zakončení jim však chybí. Všichni by se
mohli učit u Michala Nykla, který byl u všech tří branek poločasu. Pěkně
popořadě. Od první minuty druhého poločasu jsme začali hrát jako mistři světa a
soupeři už vlastně o nic nešlo a z toho vznikl antifotbal.
Spousta špatných rozehrávek v obraně, spousta míčů dozadu místo dopředu a
nechuť Hansla byla prvotní příčina špatné hry,
z které bolely oči. Vrcholem byla rozehrávka našeho brankáře Romana
Mareše, kterou ještě soupeř nepotrestal, ale v zápětí špatná přihrávka Michala Nykla, který si chtěl zahrát a bylo to. Hráč hostí přelstil váhajícího brankáře a
snížil na – 6:1.
To bylo ze strany hostí vše, vlastně z naší strany. Potom jsme trošičku
zvedli hlavy a výsledek jsme ještě zkorigovali. U obou branek byl společný
jmenovatel a ten byl přesnost kombinace a pohyb hráčů. V 77 minutě utekl z půlky Michal Nykl a stylem obcházení kuželek
dopravil míč až do branky, ještě štěstí že je tam síť, protože by pokračoval v driblingu
až k Bille – 7:1.
V 89 minutě si to ještě jednou
zopakoval, to když po kombinaci naši hráči vyšachovali obranu a Michal Nykl s přehledem sobě
vlastní zavěsil – 8:1. Celkově jsme s výkonem spokojený, i
zhoršený druhý poločas lze jednoduše logicky vysvětlit, vždyť psychologickou
přípravu mají ještě před sebou. Je to pochopitelné, i světová mužstva mají se
snižující se motivaci během vítězného utkání problémy. Hlavně, že to kluky baví
a mne samozřejmě taky.
Trenér dorostu
Dr. Vladislav Liszok